Mama me je dovela ovamo, dan pre moje dugodnevice.
Šta je rekla? -Ne moraš da radiš sve što tata kaže.
Zna li tata to? -Svi muškarci to znaju. Samo to neće da kažu.
Sranje! -Za nekoliko sati, 400 brodova krenuće prema Britaniji.
20.000 ljudi. Ili, da budem precizan, 19.996.
Jer vas četvorica niste bili za to. Zašto? Zbog vremena?
Slušaj me, Pelenore! Serem se na duše tvojih mrtvih!
Rat s Reginima će trajati generacijama, zahvaljujući tebi.
Ovde ratuju sami sa sobom. -Kakav je plan?
Naći ćemo slabe tačke i jako pritisnuti.
Oče! Oče!
Odvešću te do reke. Dalje ideš sama. Ne žele tebe. Žele mene. Dobro.
Moje ime je Veran. Ti, Numiđanine... Ideš na putovanje.
Morate da napustite ova ostrva!
Ima li još neko poruku iz Podzemlja? Recite sada!
Kako je bilo na putovanju? Doneo si mi nešto?
Bio si dobar, Numiđanine.
Sada... Hoću da uradiš još jednu stvar.
BRITANIJA
Dobro jutro! Dobro jutro.
Felane, šta hoćeš? -Izvini što smetam.
Dobro jutro, rođače Lindone. Samo da znate, Rimljani su ovde.
Kralju Pelenore! Pred vratima... -Znam ko je. Donesi mi ogrlicu.
Gde je naš kralj? -Tvoj kralj se trezni u Galiji.
Goni se. -Ni meni se ovaj dogovor ne sviđa.
Mene bi prevario.
Mogu da kažem da ga je zabavno gledati.
I hrabar je, došao je sam.
Došao je da pregovara. Nosi generalovu poruku.
A, tako znači?
Ne bih znala, ne znam previše o njima.
Nije li očito? Nije došao da se bori, zar ne?
Valjda, ali s takvim rukama...
Pa, ovo je važan trenutak za tebe.
Iako odavde ne vidim sličnost.
Slušao sam starešine, tebe, svoje srce...
A srce mi kaže da ovo još nije rat.
Slažem se, još ima vremena. Razgovaraćeš s njima?
Ja sam Vit Aurelije, opcije Osme legije,
sluga cara Klaudija.
Došao sam pod svetom zaštitom pregovora.
Goni se nazad u Rim!
Sada imamo rat.
Vreme je da krenemo.
Tri Rimljanina su prošla ovuda. -Gde? -Projahali su onuda.
Da su me videli, bila bih mrtva.
Imala si sreće.
To nije sreća. Ostavio si ovo da me zaštitiš.
A, to. To nije za tebe.
To štiti mene dok spavam.
Ali funkcionisalo je za tebe? Zanimljivo.
Evo, pojedi ovo.
Koji je to đavo? -Pseće bobice. -Odvratne su.
Zaboravio sam da kažem da imaju ukus kao govno, ali nahraniće te.
Žvaći! Žvaći!
Gutaj! Progutala si? -Nisam dete!
Ni žena. Možda te zato nisu videli.
Možda si nevidljiva. -Mrzim te.
Nema na čemu.
Semenka. Idemo.
Dilione! To sam ja! -To je Morna. Moja žena!
Jesi li dobro? -Morna!
Kakva je to galama?
Islin?
Je li iko video Kejt ili Islin?
Zavežite!
Tišina!
Ako se ijednom vojniku iz ovog kampa nešto dogodi,
pogubićemo vaše muškarce!
Nadam se da vam je to jasno.
Narikače. -Koliko?
Dvadesetak. -Pobrini se da ćute, ali ne teraj ih.
Kad se situacija smiri, ljudima će dobro doći žensko društvo.
Slušaj, razmišljao sam. Reka nam štiti bok, ali preblizu je.
Mogu da nas gađaju strelama s druge strane.
Razumem. U čemu je stvarno problem?
Hajde, predugo te znam.
Znao je ime tvog pretka, tribun Numerije Plaucije.
Stalno to pominjem. -Pretvarao se mesec pre odlaska.
Reci više. Znao je moju istoriju. Pa šta?
Ali zašto bi to radio? Žrtvovao se?
To nema logike.
Znaš, razumem šta hoćeš da kažeš,
ali sviđa mi se što je reka blizu.
Nije Tibar, ali sviđa mi se.
Kuda ćeš? -Vreme je za kupanje.
Legionaru? Uzmi tri čoveka i čuvajte generala.
Da, prefekte.
Umrećemo da bi general mogao da opere muda.
Ovo je odličan način za umiranje.
Kuda je otišao? -Šta? Sranje!
Upozoren si, Aulije Plaucije!
Iskupi se!
Znači, poludeo si i druidi su te proterali.
Nisam poludeo. Druidi te ne proteraju ako poludiš.
Praktično moraš da budeš lud da bi bio druid.
Zašto su te proterali?
Jer me je poseo demon.
Demon? -Zove se Puika.
Ko je Puika? -Jedan od tri kralja demona. -Zvuči važno.
Ali tebe ne bi poseo bilo koji demon.
Jesi li videla druide? Pogledala im u oči?
Gledati druida u oči znači zuriti u ponor,
a druidi se boje Puike.
Zato nemoj da se šališ u vezi s Puikom. Nikada.
Zašto te druidi nisu samo ubili?
Ne možeš da ubiješ Puiku. Besmrtan je.
Znači, još je u tebi.
Spava već godinu dana.
Ali uz sve ove nevolje, osećam da se meškolji u snu.
Njegove nozdrve osećaju krv i plamen.
Ali dok je u meni, zaštićen sam od druida.
Ne mogu mi ništa.
Tek kad me Puika napusti
druidi će dobiti svoju osvetu.
Onda ću biti u nevolji.
Moći će da mi urade šta god hoće... I uradiće to.
Dakle, evo nas.
Rimljani su tamo, pećina tamo. Bićeš na sigurnom.
Zbogom. -Gde je pećina?
Odveo sam te do reke. -Gde je reka? -15 km u onom smeru.
Odveo bih te, ali izgubio bih dragoceno vreme.
Moram da uništim Rimljane.
Put vijuga.
Prođi kroz Malu šumu demona, pa...
Čekaj malo! Mala šuma demona?
Šuma je mala, demon nije. Kroz Malu šumu demona
i doći ćeš u Veliku šumu demona. Pomalo strašno.
Spusti se niz liticu do vodopada.
Kod vodopada ima vukova,
ali posle nekoliko kilometara ćeš videti pećinu.
Srećan put!
Ne idem u pećinu. Tražiću Rimljane s tobom. -Nećeš.
Tata nije bio kod kuće. Možda je zarobljen.
Nisam to hteo da ti kažem, ali tvoj tata je mrtav.
Video sam kako ga ubijaju.
Umro je kao ratnik.
Borio se? -Hrabro. Bila bi ponosna.
Niko na Solsticij ne dolazi s oružjem.
Valjda je razoružao Rimljanina.
Mač ili koplje?
Mač. -Kojom rukom se borio?
Rukom za mač.
Levom ili desnom?
Desnom? -Gade lažovski!
Dobro, izmislio sam to, ali naterala si me.
Nisi lud! Samo si gad lažovski!
Ne možeš sa mnom! Usporavaš me!
Zbog tebe će me uhvatiti! -Zao si! Lažovčino!
Moja misija je suviše važna! Ne vidiš to!
Sama ću naći proklete Rimljane!
To je moja staza! -Više nije! Nađi drugu!
Znao sam da će to upaliti.
Planinska tvrđava. Prirodna zaštita sa svih strana.
Povišeni teren za strelce. Glavno utvrđenje je unutra.
Može da primi 3 do 4 hiljade ljudi, minimalno.
Ako je zauzmemo, osvojićemo priobalna plemena.
Kragdanon bi nam bio uporište na jugu.
Dovedi mi jedno od dece.
Dečaka.
Bogovi su rekli svoje. Prvom prilikom.
Slažemo se? -Da.
Kako se zoveš?
Inis. -A tvoj kralj, Inise? Kako se on zove?
Kralj Pelenor. -Je li častan kralj?
Video sam ga jednom. Star je.
Druidi su mu stavili rune na lice.
Rune? -To je kraljeva priča.
Koja je priča? -To samo druidi znaju.
A ja? Znaš li ko sam ja?
Mama kaže... -Šta tvoja mama kaže? Reci mi...
Mama kaže da ste demon.
Je li tvoja mama ovde s tobom?
A tvoj otac?
U Podzemlju je.
Kako je umro? -Vaši vojnici su ga poslali tamo.
Šta želiš da budeš kad odrasteš?
Ratnik. -Ratnik?
A protiv koga ćeš se boriti? -Protiv Regina.
Neprijatelji su ti? -Spalili su naš dom. Ubili su mog psa.
Inise, to Podzemlje...
Je li se iko ikad vratio odande?
Iko koga znaš? -Samo druidi to mogu da omoguće.
Smem li sad da idem?
Dođi ovamo.
Bliže.
Ne boj se.
Sada... Samo još jedno pitanje. U redu?
Pričaj mi o tim... druidima.
Inise!
Poučno? -Vrlo.
Opcije! -Generale.
Počni da razapinješ zatvorenike. Dva na sat.
Moramo brzo da dođemo do Pelenora. -U redu.
Uzmi dva jahača. Hoću da posetiš neke ljude.
Pokret!
Ne! Ne! Uzmite mene. On ne može da radi!
Ti želiš da ideš? -Prestar je za rad.
Onda i ti ideš.
Šta to grade?
Ne! Ne! -Ti si sledeći!
Počeli su da pogubljuju zatvorenike.
Ne mogu ništa da učinim.
Možeš da ga nagovoriš da se predomisli.
Otac je odlučio. Hoće ovo da uradi kao njegovi preci.
Nema pregovora. Samo otvoreni rat.
Naš dom je dupke pun.
Deca kažu da ratnici spavaju u ostavi.
Kragdanon sada ispunjava svoju svrhu.
Ali budući da se Rim vratio, zar ne treba da se bojimo slabosti...
Unutar ovih zidina?
Šta hoćeš da kažeš?
Tvoja ćerka Kera... Bojim se...
Čega se bojiš?
Krije tajne od tebe. -Kakve tajne?
Ja sam Kera, ćerka Pelenora, kralja Kantija.
Došla sam da razgovaram s vašim generalom.
Prvi put?
Treba mi tvoja reč, kao rimskog generala, da sam bezbedna.
Imaš je. -Došli ste da nas okupirate?
Došli smo da poboljšamo i vaš i naš svet.
Koliko razapetih je potrebno za to?
Juče sam poslao pregovarača tvom ocu.
Vratio se s uvredom.
Sada si ti ovde. Šta se dogodilo?
Je li se predomislio? Zna li uopšte da si ovde?
Prestani da ubijaš moje ljude. Onda ću govoriti.
Izvini, ali o čemu?
Želeo sam da razgovaram s kraljem.
Iako bih voleo da provedem popodne s tobom, car me ne plaća za to.
Moj otac me sluša. -Tako, dakle. Savetuješ ga?
Utičeš na njega? -Da.
Ali nije te poslao ovamo, zar ne?
Ne. -Tako sam i mislio.
To nije u njegovom stilu. Stari Pelenor nije takav.
Prestani da ubijaš zatvorenike.
A zauzvrat? -Razgovaraću s ocem.
Opcije!
Da, generale.
Prestanite s pogubljenjima. -Da, generale.
Hvala.
Jutros mi je dečak iz tvog plemena ispričao priču.
Rekao je da je Pelenor imao prelepu, mladu ženu.
Voleo ju je svim srcem.
Ali jednog dana su mu druidi rekli da je kraljica ukleta.
Imala je rimske krvi.
Njen deda je bio rimski vojnik, a ona je delimično demon.
Pokušaće da uništi kralja.
Pelenor je pozvao svoju mladu ženu...
I naredio da je živu oderu.
Pitam se šta druidi misle o tebi...
Zasad.
Mučno, zar ne?
Koliko me već pratiš? -Od jutros.
Ovo su izviđači Regina.
Moglo bi da ih bude još. -Znam drugi put.
Ne mogu da te povedem dalje. -Znam. Vratiću se.
Hoćeš li mu reći? -On je moj kralj.
Ne mogu da te sprečim.
Bio sam u rimskom području.
Video sam njihov logor.
Njihov general je obustavio razapinjanja.
Zašto je to uradio? -Ne znam.
To je moje. Ne diraj!
Ovi svici... Šta su?
Ne znam. Istorija! Priče!
Rimske priče! -Da! -Da? Koliko ih već imaš?
Majka mi ih je dala.
Jesi li luda? -I ti nosiš majčinu krv!
Svi tekstovi su zabranjeni! Đavolje su delo!
Gde si bila danas? Gde si bila celog dana?
U rimskom logoru. Razgovarala sam s generalom.
Obustavio je pogubljenja. -Šta je tražio zauzvrat?
Samo sam htela da dobijem na vremenu. I uspela sam.
Imao je pravo. Stvarno si kao svoja majka.
Kad bi znao ovo što si mi rekla i da sam to sakrio,
znaš li šta bi mi uradio?
Isto što je uradio njoj.
Neprijatelj se približava!
Pokret!
Samo mirno! Gledajte ispred sebe!
Ispred sebe! -Čekaj! -Čekaj!
Hajde.
Pripremite baliste!
Punim!
Sredite ga!
Čekaj!
Tako ocenjuju udaljenost za strelce.
Rekao sam da čekaš.
To je prefekt, gospodine.
To je štap pregovora.
Dobri stari Lucije Valid.
Došli su da razgovaraju.
General Aulije Plaucije,
komandant 9. legije Legatus Augusti,
ovde po dekretu cara Klaudija i rimskog Senata.
Kraljica Regina Antedija, ćerka...
Sedi, lepotane. Dovoljno si govorio danas.
Dobro ste došli, kraljice.
Popišam se na ovo tlo. Od zemlje Kantija me svrbi dupe.
Imam 20.000 ratnika, 10.000 kopljanika, nebrojeno strelaca.
Imam rude, zemlje i čelika za stogodišnju borbu.
Moja tvrđava ima izvore, žitna polja i staje za stoku.
Spremna sam za desetogodišnju opsadu.
Ako joj uopšte priđete, u šta sumnjam.
Dakle, šta nam ovog puta nudite?
Car Klaudije Tiberije Avgust
želi da postanete rimski građani. Uz skromno oporezivanje,
možete da nastavite da vladate svojom zemljom,
klanjate se svojim bogovima i, uopšte, nastavite,
s izuzetkom poreza, kao i ranije.
Ali, a ovo je važno,
kao Rimljani, imali biste zaštitu cara Klaudija.
Vaši neprijatelji biće naši neprijatelji.
To je uvek loše za njih i dobro za vas.
Kako vam to zvuči? Nema žurbe. Imate o čemu da razmišljate.
Znam šta mislim. Imam i ja ponudu.
Pokaži mu.
Već ste viđali takve rane. Vaši evnusi.
Ali ne na mom sinu. Ne na mom princu.
To nije dobro, ali...
Bojim se da ni car ne može da pomogne s tim.
Dođi, dragi.
Ko je uradio tu grozotu, kraljice?
Pre dva leta su došli druidi.
Rekli su da preci žele da moj sin ujedini
Regine i Kante. Moj jedini sin.
Odbila sam. Rekla sam da preci to moraju da kažu meni.
Pa sam otišla tamo.
Prešla sam na drugu stranu. Mučno putovanje.
Videla sam svoje mrtve. Rekli su mi...
"Oženi ga. Oženi svog sina našim neprijateljem."
Mislila sam da bih radije umrla,
ali osećala sam snagu svojih mrtvih.
Pa sam popustila.
Kera je bila njegova mlada. Ćerka Pelenorova.
U noći njihovog venčanja, u krevetu,
primila je mog dečaka, nežno, s ljupkošću supruge,
a onda ga je uhvatila čvrsto
i svojim kantijskim nožem odsekla moju budućnost u korenu.
Čula sam njegov vrisak iz svog logora, mog sina.
Krvario je na svoj bračni čaršav.
Kako su bogovi mogli da ga ostave tako...
A ona koja je to uradila je nestala?
Jesi li me bogovi napustili? Nisam mogla da razumem.
Ali sada razumem.
Ovde ste zbog moje osvete. Oni su vas poslali.
Regini će vas prihvatiti ovde,
ali samo kao saveznike protiv kantske gamadi,
ako se zakunete da ćete mi isporučiti Keru, ćerku Pelenorovu...
Živu.
Neka se ljudi najedu. Jahaćemo cele noći.
Do zore ćemo podići logor u blizini Kragdanona.
Veruješ Reginima?
Mržnja je mnogo pouzdanija, a boga mi, ovi ljudi mrze.
Ti ćeš predvoditi kolonu. Održavaj marš do zore.
Šta? Šta radiš?
Videćemo se u logoru u zoru. Ti komanduješ.
Kuda ideš? Generale!
O nekim strateškim elementima misije ne mogu da govorim,
čak ni pred tobom.
Ne možeš da ideš sam. To je ludost!
Idite s generalom. -Da, gospodine.
Evo nas opet. Pogledaj nas.
Kite u ruci, na čelu kolone.
Sredimo tipa sada, kao što smo rekli.
Je li rekao kuda ide? -Znaš generala.
Šta čekaš? -Rekao sam da ću da uradim to.
Ako nemaš muda, ne izvlači slamke.
Biram trenutak.
S nama si? -Da. -Uradimo to, onda!
Gospodine, mi ne idemo dalje.
Vratite se u kolonu. -Ne bih rekao.
Uradi to sada! Zaboga! Uradi to!
Siguran si da si dobro promislio?
Držite položaje!
Brute! -Brute! Bogovi...
Čekaj! Vrati se ovamo! -Formacija!
Čekaj!
Neka dođu kod nas!
Mirno. Mirno.
Za mnom! Ovamo! Pokret!
Kukavice! -Žive!
Hoću ih žive.
Logorujte ovde. Ako se ne vratim do zore, pridružite se ostalima.
Jasno? -Da, gospodine.
Sranje.
Dobio si moju kartu.
Rizikovao si došavši ovamo.
Sigurno si vrlo hrabar.
Ili glup.
Onda neka bude vredno toga.
Siguran si da si spreman, Rimljanine? Za to što ćeš naći?
Spreman sam.
Počnimo, onda.
Obradili: faks86 & dvkv www.prijevodi-titlovi.org
Izgleda blistavo, kao novorođenče.
Naše novorođenče, vraćeno iz Podzemlja.
Imamo generala.
Taj čovek, njegovo oružje nije mač.
Njegovo oružje ste vi.
Mi smo mrtvi! Mi smo mrtvi!
Znaš u čemu je Cezar pogrešio?
Ove ljude ne možeš da poraziš boreći se protiv ratnika.
Moraš da ubiješ njihove bogove.